Sanokaa minua Ishmaeliksi...
Kun jokin vuosi sitten olin varaton, päätin lähteä merille.
Aina kun muutun synkäksi ja ärsyynnyn ihmisistä -
kun sielussa on syksy, tiedän että on korkea aika nähdä taas meri.
Valitse mikä tahansa polku. Kaikki vievät veden ääreen.
Veden taika vetää kaikki ihmiset pois maalta -
ja vie heidät kukkuloiden, purojen ja jokien kautta merelle.
Meri - missä jokainen ihminen kohtaa itsensä kuin peilissä.
Niin siis saavuin New Bedfordiin -
myrskyisenä lauantaina loppuvuodesta 1841.
Rommia. -Montako viivaa?
Penny jokaisesta viivasta lasissa.
Kap Hornin mitta maksaa shillingin. -Koko shillingillä.
Tahdotte kai huoneen yöksi?
Sopiiko että jaatte sängyn harppuunamiehen kanssa?
Oletteko menossa valaanpyyntiin? Tarvitsette luvan.
Ette taida olla New Bedfordista? -Olen muukalainen.
Sitten tarvitsette luvan. -Meiltä. New Bedfordin miehiltä.
Meri on meidän.
Ja valas on meidän!
Kukaan muu ei saa tappaa sitä ilman meidän lupaamme.
Väitätkö vastaan? -En väitä.
Hyvä. Sitten saat luvan purjehtia merellämme.
Juodaan pojan malja! - Ja isoille valaille!
Osaavatko valaat tehdä noin? -Ne pystyvät mihin vain.
Valas voi hypätä ylös kuin maan- järistys ja käydä päällesi kuin vuori.
Valas voi rikkoa isonkin laivan ja nielaista koko miehistön.
Kuule, jos Jumala haluaisi olla kala, hän olisi valas.
Ahab...
Kuka on Ahab? -Kapteeni Ahab sinulle.
Kuka on kapteeni Ahab? -Niin... Ahab on Ahab.
Musiikkia!
Laula!
Kenen harppuunamiehen kanssa jaan sängyn?
Hän ei ole täällä. Hän on niin sanotusti tummaihoinen kaveri.
Hän tulee heti kun on saanut päänsä myydyksi.
Minkä? -Päänsä.
Se voi olla vähän vaikeaa. New Bedfordissa on niitä liikaakin.
Mitä? -Päitä tietenkin!
No, poika!
Odota! -Kuka olet?
Puhu tai tappaa sinut! -Peter Coffin! Pelastakaa minut!
Mitä täällä melutaan?
Miksette sanonut, että joudun nukkumaan ihmissyöjän kanssa?
Luulin että tiesitte. Minähän sanoin että hän myy päitä.
Käskekää hänen piilottaa tuo sotakirves tai mikä piippu se on.
Mukavia unia.
Jaahas... Mieluummin raitis ihmissyöjä kuin juoppo kristitty.
New Bedfordissa on valaanpyytäjien kappeli.
Vain harva kaukaisille merille lähtevä kalastaja -
jättää käymättä siellä.
"Ja Jumala lähetti ison kalan" -
"nielaisemaan Joonan."
Merimiestoverit. Joonan synti oli se ettei hän totellut Jumalan käskyä.
Hän piti sitä ankarana käskynä. Kaikki mitä Jumala meiltä pyytää on ankaraa.
Jumalan tottelemiseksi meidän on oltava tottelemattomia itseämme kohtaan.
Mutta Joona pitää Jumalaa pilkkanaan yrittäessään paeta Häntä.
Joona luulee että laiva vie hänet maihin, joissa Jumala ei hallitse.
Hän hiiviskelee laivojen luona kuin varas, joka pyrkii kiireesti merille.
Kun hän nousee laivaan, merimiehet pilkkaavat häntä.
Laiva lähtee merelle.
Mutta pian meri kapinoi. Laiva on vähällä murtua myrskyssä.
Puosu käskee kaikki keventämään lastia. Laatikot, ruukut yli laidan...
Tuuli ujeltaa ja miehet karjuvat. "Pelkään Herraa!" huutaa Joona.
"Taivaan Jumalaa, joka on luonut meren ja kuivan maan!"
Merimiehet pilkkaavat taas häntä.
Onneton Joona huutaa heitä heittämään hänet yli laidan.
Sillä hän tiesi, että myrsky oli hänen syytään.
Katsokaa nyt Joonaa.
Häneen tartutaan kuin ankkuriin, joka pudotetaan mereen...
...kohti hirvittävänä odottavaa kitaa.
Suuri valas sulkee valkeat hampaansa -
kuin valkoiset salvat Joonan vankilassa.
Mutta Joona huutaa Herraa kalan vatsasta.
Mutta huomatkaa, miten hän rukoilee. Hän ei itke eikä valita.
Hän pitää rangaistusta oikeana. Hän jättäytyy Herran käsiin.
Ja jopa kadotuksen vatsasta, syvältä meren syövereistä -
Jumala kuuli Joonan huudon.
Ja Jumala puhui valaalle.
Ja pimeimmästä meren pohjasta valas nousi aurinkoon -
ja oksensi Joonan kuivalle maalle.
Ja Joona, ruhjottuna ja runneltuna...
...meren suhina yhä korvissaan kuin kahdessa näkinkengässä...
...totteli Kaikkivaltiaan käskyä. Ja mikä se olikaan?
Saarnata totuutta valheellisuuden edessä!
Voi sitä joka valaa öljyä laineille -
kun Jumala on nostattanut myrskyn.
Voi sitä joka, kuten luotsi Paavali kirjoitti -
saarnaa muille, mutta on itse haaksirikossa.
Mutta Hänelle tuottavat iloa -
ne jotka tämän maan ylpeitä herroja ja kommodoreja vastaan -
pitävät oman oikeutensa -
jotka tuhoavat kaiken synnin -
vaikka joutuisivat etsimään sen senaat- torien ja tuomareiden kaapujen alta!
Ja ikuisen ilon saa hän...
...joka kuoleman hetkellä voi sanoa:
"Oi Isä..."
"...kuolevainen tai kuolematon... tässä minä kuolen."
"Olen pyrkinyt kuulumaan Sinulle..."
"...enemmän kuin tälle maailmalle tai omalle itselleni."
"Silti tämä ei ole mitään."
"Minä jätän iäisyyden Sinulle."
"Sillä mikä on ihminen..."
"...että hän eläisi kauemmin kuin Jumalansa?"
Viisikymmentä...
Lasken kolme kertaa viisikymmentä.
Monta sivua. Iso kirja.
Tunnetko sanat? -Tunnen.
Minä tuntea kuvan. Tämä valas... Puhutko sanoja?
"Valaan sydän on suurempi kuin London Bridgen suihkukaivon putki."
"Putken vesi ei ole yhtä paksua tai lujaa" -
"kuin veri, joka pumppaa valaan sydämestä." -Totta.
Kiitos.
Queequeg... Kuka sinä olet? Mistä olet kotoisin?
Isäni kuningas, minä päällikkö. Setäni ylipappi saarilla.
Lounainen kaukana. Laiva kulkee saaren ohi.
Minä otan kanootin. Minä purjehdin. Minä uin.
Kiipeän köyttä. Menen piiloon. Laiva vie minut kauas. Monta vuotta.
Näen koko maailman. -Outoa.
Moni kristitty toivoisi olevansa tumma ihmissyöjien saarella. Mitä nyt aiot?
Merelle. Sinä? -Toivon että pääsen valaanpyyntilaivalle.
Minä myös. Sinun laiva, minun laiva. Syön samaa ruokaa.
Me purjehtia samoilla vesillä. Tapamme sama valas.
Me ystäviä. Sama veri, sama pää, kaikki sama.
Mikä laiva, Queequeg? Tit-Bits? Ei hullumpi laiva.
Entä Devil-Dam? -Vaara...
No sitten!
Tuo on koristeltu sen kaikkien uhrien luilla.
Knaapit on tehty valaan hampaista.
Ja peräsinvarsi on kaiverrettu valaan leuoista.
Ohoi! Onko laivassa joku? -Etsimme Pequodin kapteenia.
Mitä hän haluaa kapteenista? -Ajattelimme ottaa pestin.
Vai sellaista hän ajattelee. -Niin, hän ajattelee...
Pilailetko kanssani, poika? -En, puheenparsi vain tarttui.
Jollen olisi kveekari ja rauhan mies, löisin sinua korville.
Näen ettet ole täkäläisiä. Et taida tietää mitään valaanpyynnistä?
Olen tehnyt useita matkoja kauppalaivoissa.
Mikä sinua vetää valaanjahtiin? -Haluan nähdä minkälaista se on.
Oletko nähnyt laivan kapteenin Ahabin? Vilkaise häntä niin tiedät.
Näet miehen joka on revitty kahtia -
ja kursittu kokoon kaskelotin luiden avulla.
Hänen ulkonäkönsä kertoo enemmän ihmisen kuolevaisuudesta kuin saarnat.
Valasko sen teki? -Saaren kokoinen valas.
Onko sinusta heittämään harppuuna valaan kitaan ja hyppäämään perässä?
Jos se olisi ehdottoman välttämätöntä.
Tulehan sitten!
Bildad, tämä nuori mies haluaa ottaa pestin.
Et kai ole ollut merirosvo? -En ole.
Etkä tappanut viimeistä kapteeniasi? -En tosiaankaan.
Kelpaa. -Paljonko annamme hänelle palkkaa?
Ei kai 777-osuus ole liikaa? -Ei puoliksikaan tarpeeksi.
Teillä on avara sydän, mutta meidän on ajateltava laivan muita omistajia.
Emme voi viedä leipää leskiltä ja orpolapsilta.
Viimeksi palkkani oli... -Annan hänelle 300-osuuden tuotosta.
"Älkää kerätkö maailman aarteita..."
Viimeksi palkkani oli... -777 on minusta oikein.
300. - Älä kiittele, poika. Teen sinulle vain oikeutta.
Mikä viivyttää? Kirjoita nimesi.
Ajattelin vain kapteeni Ahabia.
Eikö Ahab ollut ilkeä kuningas joka ta- pettiin ja jonka veren koirat nuolivat?
Kuule, poika. Kapteeni Ahab ei antanut nimeä itselleen. Nimi paperiin vain.
Ja nyt ystäväsi pimeyden poika. -Queequeg, astu esiin.
Mitä sanot, Bildad? -Epäilen ettet ole kristitty.
Käytkö kirkossa sunnuntaisin? Osaatko kymmenen käskyä?
Pääset mukaan. Ota kynä ja pane puumerkkisi. Osuutesi on 60.
Tynnyreitä - viisitoista, kumiputkia - kymmenen...
Seis! Menetkö laivaan? Otitko pestin tuohon laivaan?
Otitteko pestin Pequodiin? Lukiko paperissa että luovutte sieluistanne?
Ehkei teillä olekaan sielua. Joko tapasitte Ahabin?
Mitä höpötät? -Ahabin äiti synnytti hänet, antoi ilkeän nimen ja kuoli.
Jumalan salama iski häneen poltin- merkin. Hän sylki kirkossa kalkkiin!
Kerrottiinko teille hänen viime matkas- taan? -Että valas vei häneltä jalan.
Mutta tiedätkö varmasti kaiken?
Kerrottiinko, että valas merkitsi hänet sisältäkin? Tuskin kertoivat.
Meitä et huijaa. Miehestä on helppo nähdä, onko hänellä salaisuus.
Jonain päivänä merellä haistatte maan, missä sitä ei ole.
Sinä päivänä Ahab menee hautaansa, mutta nousee taas ylös.
Hän nousee ja viittoo, että kaikkien paitsi yhden on seurattava.
Toivotan huomenta, laivakumppanit. Huomenta.
Taivaat teitä siunatkoot.
Kuule! Mikä on nimesi? -Elijah.
Nimeni on Elijah.
Raamattu? -Ei kiitos, minulla on oma.
Raamattu? -Kiitos.
Raamattu?
Älkää pyytäkö liikaa Herran päivänä, mutta älkää hukatko tilaisuuttakaan.
Ylös vain, pojat!
Hei, skotti, vauhtia!
Hyvän setrilaudan hinta on noussut kolme prosenttia tänä vuonna.
Raakapuut ylös!
Pidä huoli voista. Se maksoi 20 senttiä naulalta. -Älä touhota. Mene jo.
Kolme vuotta on pitkä aika matkalla. Jumala teitä suojelkoon.
Seis! Hiivatkaa!
Nostakaa laivasilta!
Hiivatkaa!
Laiva lähtee!
Nostakaa purjeet!
Ruori!
Maailman ympäri!
Pequod lähti itäistä reittiä kohti Azorien valasvesiä.
Miehistöön kuului väkeä maailman joka kolkasta.
Grönlannista Mombasaan. Clydesta Kokovokoon.
Kolmas perämies Flask komenteli kaikkia itseään isompia.
Hän tuntui kantavan henkilökohtaista kaunaa erityisesti valaita kohtaan.
Sitten oli pieni musta Pip. Hyttipoika Alabamasta.
Ensimmäinen perämies oli Starbuck, valaanpyytäjäkveekareita.
Hän ei etsinyt vaaroja. Hänen rohkeu- tensa oli perusasia kuin muona.
Sitä löytyi tarvittaessa eikä sitä tuhlattu turhaan.
Laivan timpuri korjasi kaiken kamiinasta katkenneisiin raajoihin.
Seppä Perth eli häälyvien kipinöiden keskellä.
Hän hengitti niitä sisään ja ulos ja ne pesiytyivät hänen korviinsa.
Mutta Perth ei välittänyt.
Koska hän oli jo kärventynyt joka puolelta eikä arpia voi kärventää.
Queequeg oli ensimmäinen harppuunamiehemme.
Toinen oli Tashtego, intiaanien suurta soturisukua.
Ja Daggoo, joka sai rohkeutensa -
siitä että oli tappanut leijonan paljain käsin ja syönyt sen lihaa.
Stubb oli toinen perämies.
Hän olisi uskaltanut pilailla paholaisenkin kanssa.
Huoleton, hupsu, nauravainen ja viisas Stubb.
Mutta herrastammeja diktaatto- ristamme ei näkynyt merkkiäkään.
Ahab pysyi lukitun ovensa takana kaikki päivänvalon tunnit.
Hän taas. Ahab.
Ahab tulee ulos kuutamolla.
Outoa.
Vain öisin... Hän kulkee joka yö kannella aivan yksin.
Käskevät hangata hiekalla. Ja kiillottaa kivellä.
Kun se on tehty, käskevät aloittaa kaiken alusta!
Kuuratkaa, hangatkaa hiekalla ja kiillottakaa.
Tässä ei ehdi pahantekoon.
Äkkiä näimme uhkaavan hahmon, joka oli kuin rautaan valettu:
Kapteeni Ahab.
Koko hänen leveä muotonsa lepäsi valkoisen jalan varassa -
joka oli kaiverrettu valaan leukaluusta.
Hän ei tuntenut tuulta eikä haistanut suolaista ilmaa.
Hän seisoi vain tuijottamassa taivaanrantaa -
kasvoillaan syvät kärsimyksen ja ristiinnaulitsemisen merkit.
Herra Starbuck. -Kapteeni?
Käske kaikki laivan peräpuolelle.
Kaikki miehet peräpuolelle!
Alas mastoista!
Mitä teette kun näette valaan?
Huudetaan "perään"!
Hyvä. Mitä teette sitten? -Laskemme veneet ja lähdemme perään!
Minkä laulun mukaan soudatte? -Kuolema valaalle tai vene pirstaksi!
Kaikki te tähystäjät, kuulkaa minua.
Teidän on etsittävä valkoista valasta.
Valasta joka on yhtä valkoinen ja iso kuin lumihuippuinen vuori.
Näettekö tämän espanjalaisen kultarahan?
Timpuri, anna paras vasarasi.
Kuka tahansa teistä joka löytää minulle valkoisen valaan...
...saa tämän kultarahan!
Siis valkoinen valas.
Pitäkää silmänne auki! -Kapteeni...
Sekö valas heittää pyrstöään oudosti ennen kuin sukeltaa?
Suihkuttaako se vettä oudosti? Onko sillä pelottava silmä?
Onko sen nahassa monta taipunutta harppuunaa?
Kyllä, kuin korkkiruuveja. Se on täynnä harppuunoita.
Ja sen suihku on paksu kuin vehnäkuhilas.
Ja se lyö pyrstöllään kuin rikkinäinen viistopurje myrskyssä.
Olette nähneet kuoleman. Se on Moby Dick.
Kapteeni Ahab, eikö Moby Dick vienyt teiltä jalan?
Kyllä. Se oli Moby Dick.
Se repi ruumiini ja sieluni kunnes ne vuotivat verta yhdessä.
Ajan sitä takaa Kap Hornin ympäri -
Norjan pyörrevirtoihin -
ja kadotuksen liekkeihin ennen kuin luovun siitä.
Sitä varten olette täällä.
Ajaaksenne valkoista valasta yli maailman kaikkien merien -
kunnes se suihkuttaa mustaa verta ja kierähtää selälleen kuolleena.
Mitä sanotte? Te näytätte rohkeilta.
Otatteko sen tehtäväksi?
Tuohan iso kannullinen viinaa.
Harppuunamiehet, hakekaa aseenne. - Perämiehet, ottakaa keihäänne.
Merenkävijät, asettukaa ympärilleni -
jotta voin elvyttää kalastajasukuni jalon perinteen.
Juokaa ja pankaa kiertämään! Koko kierros.
Ottakaa nopeasti syviä kulauksia. Se kuumottaa kuin itse saatana.
Kierrättäkää kannua. Se sytyttää teissä tulen.
Antakaahan. Hyvä, melkein tyhjä.
Perämiehet!
Pankaa keihäänne ristiin.
Antakaa minun tarttua keskeltä.
Tunnetteko sen? Saman salaman joka iski minuun...
...minä isken nyt tähän rautaan.
Polttaako se, miehet?
Polttaako se?
Harppuunamiehet, taittakaa aseenne ja kääntäkää holkki ylös.
Juokaa, harppuunamiehet. Juokaa ja vannokaa.
Ajakoon Jumala meitä kaikkia takaa -
jollemme aja Moby Dickia takaa sen kuolemaan asti!
Kuolema Moby Dickille! Kuolema Moby Dickille!
Moby Dick... Annetaanko tietyille valaille nimi?
Kyllä, isoille tappajavalaille, joista on kerrottu kauan.
Valaille, jotka ovat tappaneet kymmenen kertaa sata miestä.
Kuten Timor Tim, Uuden Seelannin Tom tai Japanin merten Morquan.
Valaat saavat isot nimet isoista teoista.
Mutta suurin niistä on Moby Dick.
Valkoinen valas, Ahab sanoi. Voiko valas olla valkoinen?
Se on valkoinen. Valkoisempi kuin kaikki koskaan satanut lumi.
Se on kuin iso, kelluva marmorinen hautakivi.
Sen yläpuolella lentää valkoisia lintuja. Valkoisia kuin enkelit.
Missä valtamerissä se ui? -Kaikissa maailman merissä.
Ehkä se ei olekaan vain yksi valas. Moby Dick voi olla sata valasta.
Sitten niillä on väärät leuat ja harp- puunoita valkoisessa nahassaan.
Moni on jahdannut Moby Dickia ja iskenyt sitä harppuunalla -
vain maistaakseen sen kostoa. Jotkut kehuvat tappaneensa sen.
Mutta se ui aina takaisin valtavana ja valkoisena...
...ja salaperäisenä. Kuulemma kuolemattomana.
Yritätkö pelotella meitä, Mansaa- relainen? -Sanon vain mitä sanon.
Tuolla se puhaltaal
Sakatkaa tyyrpuuriin!
Tuolla se sukeltaa!
Tyyrpuuriin!
Kaikki veneet vesille!
Hissatkaa isopurje! Veneet vesille!
Flask, lyön dollarin vetoa että me iskemme ensin!
Dollari että ette iske!
Sillä lailla, pojat! Soutakaa!
Soutakaa niin että silmät päästä pullistuvat!
Soutakaa niin että selkä rutisee! Soutakaa!
Soutakaa, pojat! Soutakaa!
Soutakaa niin että airot katkeaa!
Soutakaa!
Soutakaa, hyvät pojat.
Soutakaa.
Soutakaa, hyvät pojat.
Pitkät, vahvat vedot!
Soutakaa niin että maksa ja keuhkot repeää! Älkää kuorsatko!
Totisesti, soutakaa!
Hyvä. Oikein hyvä.
No, vauhtia!
Soutakaa!
Iskekää sitä paapuuriin!
Mies yli laidan!
Leikkaa se poikki!
Queequeg, ystäväni, tapahtuuko tällaista usein?
Kiskokaa, pojat!
Niin me nyljimme ensimmäisen valaamme ja keitimme rasvasta öljyä -
joka pitäisi tuhansien kotien lamput palamassa ja kellot tikittämässä -
ja voitelisi ehkä jonkin kuninkaan pään.
Ja kun lopulta heitimme valaan paljaaksi kalutut luut mereen -
emme surreet sen hautajaisia.
Valo... Sammuttakaa se.
Kapteeni...
Starbuck... -Niin, kapteeni.
On myöhä. Menisitte pitkäksenne.
Nukkumaan?
Tuo sänky on arkku. Lakanat kiertyvät ympärille.
Minä en nuku siinä. Minä kuolen.
Valaasta saatiin 85 tynnyriä öljyä. Kaikki on suljettu ja varastoitu.
Entä tuuli? -Pohjoiskoillinen ja vakaa.
En halua viipyä täällä. Suuntaamme Tyynellemerelle.
Suunnatkaa kurssi kaakkoon kohti Guinean vuolletta.
Kyllä, kapteeni.
Herra Starbuck...
Oletteko pohtinut koskaan valaiden liikkeitä neljällä valtamerellä?
Tiedän vain että ne etsivät ravintoa tietyiltä paikoilta tiettyinä aikoina.
Katsokaas tätä.
Ensimmäisten valaanpyytäjien loki- kirjat auttoivat minua kartan teossa.
Tämä jakaa valtameret viiteen leveys- ja pituusasteeseen.
Tässä ovat vuosien kuukaudet.
Tässä ohikulkeneet laivat -
ja mitä valaita he näkivät. Valaiden koko, väri ja määrä.
Ja minne ne olivat matkalla.
Ryhävalaat menevät tänne... sinivalaat... sileät valaat...
Ja kaskelotit. Meripeninkulma toisensa jälkeen.
Tunnen niiden matkareitit kuin käsivarteni suonet.
Tarkoitatteko että niiden matkan voi ennustaa?
Yhtä selvästi kuin veri pumppaa sydämestäni käteen.
Sitten voimme seurata ja tappaa niitä ja täyttää lastimme ennätysajassa.
Niin me teemmekin, herra Starbuck.
Kunhan olemme hoitaneet isomman työmme.
Mikä se on, kapteeni?
Se, herra Starbuck. Se...
Mikä pätee valasparviin, pätee myös suuriin yksinäisiin.
Jos laskelmat pitävät, se ui juuri nyt Hyväntoivonniemen luona -
ja sen edessä on koko Intianvaltameri.
Ensi kuussa se ohittaa Bengalinlahden. Maaliskuussa Sulumeren -
matkalla itään Tyynenmeren portille.
Minä odotan sitä... tässä.
Huhtikuussa uuden kuun aikaan.
Herra Starbuck? -Minun täytyy kertoa ruorimiehelle kurssi.
Kääntykää.
Miksi noin nyreä ilme. Eikö teistä ole jahtaamaan Moby Dickia?
Kapteeni tietää, että olen valmis tappamaan minkä tahansa valaan.
Mutta tulin valaanpyyntiin, en ottamaan osaa kapteenin kostoon.
Miten paljon valaanpäävahaa kostonne antaa meille?
Raha ei ole kaiken mitta.
Se toisi minulle suuren palkkion... tänne.
On jumalanpilkkaa katkeroitua tyhmän eläimen vaistonvaraisesta teosta.
Älkää puhuko jumalanpilkasta. Iskisin aurinkoakin, jos se loukkaisi minua.
Kuulkaa, Starbuck. Kaikki näkyvät asiat ovat vain pahvinaamioita.
Jokin selittämätön mutta älykäs on muovaillut niiden piirteet.
Valkoinen valas koettelee minua.
Se täyttää minut.
Mutta se on pelkkä naamio.
Eniten vihaan sitä mikä on naamion takana.
Sitä pahaa joka on vaivannut ja pelottanut ihmistä aikojen alusta asti.
Joka kohtelee kaltoin ja runtelee rotuamme.
Se ei tapa meitä heti vaan antaa meidän elää -
sydämen puolikkaan ja keuhkojen puolikkaan varassa...
Jumala meitä kaikkia varjelkoon.
Miehistö on puolellani, herra Starbuck.
Kuulitte heidän valansa.
Nyt...
Mitä te sanotte?
Ei kai New Bedfordin paras valaanpyytäjä -
peräänny kaikkien aikojen suurimmasta pyynnistä?
Sanon että olen sitä vastaan.
Mutta teidän ei tarvitse pelätä Starbuckia.
Varokoon Ahab Ahabia.
Varokaa itseänne, kapteeni hyvä.
Jätimme talvisen meren taaksemme ja purjehdimme etelään auringossa.
Etelään, ohi Afrikan rannikon -
kunnes kiersimme Myrskyjen niemen ja suuntasimme itään -
kohti Intianvaltamerta ja sen takaisia vesiä.
Kiipeä mastoon, poika! -Kyllä, herra.
Niin palvelin ensimmäistä kertaa mastonhuipussa -
laivan liukuessa tasaisesti eteenpäin.
Minussa ei ollut muuta elämää kuin eteenpäin vyöryvän laivan elämä -
kaukana kaikista maalla olevien ihmisten huolista.
Tuolla se puhaltaa!
Missä? Montako? -Tyyrpuurissa, herra Stubb!
Kaksi! Ei vaan neljä! -Mitä poika huutaa?
Kuusi... seitsemän! Vielä kolme tusinaa!
Katsokaa! Varmasti sata!
Tule alas! Sait auringonpistoksen! -Jumalan tähden, sata!
Kaksi sataa valasta!
Tuhat tulimmaista, herra Flask! - Veneet valmiiksi!
Vielä 40 täyttä tynnyriä!
Ohoi! Täällä kapteeni Boomer. Saanko nousta laivaan?
Nouskaa vain.
Olen kapteeni Boomer. Alukseni on Samuel Enderby Lontoosta.
Ahab. -Kapteeni Ahab, katsokaapa tuonne.
Mikä sirkus!
Pojat! Tuokaa kolme kapteeni Ahabille ja kolme minulle!
Älkää pelätkö, en telo laivaanne.
Tämä on lihaa ja verta parempi.
Tällä lyö teräsnaulat paikalleen ja hakkaa järkeä matruuseihin.
Erityisen hyvä tällä on avata rommitynnyreitä. Jos ymmärrätte...
Pip! Tuo rommia.
Teissäkin näyttää olevan luuta. Maakravut eivät tiedä mitä menettävät.
Kun sain tämän uuden käsivarren, olisin voinut kiittää valasta.
Valas vei käsivarteni aamiaisekseen. Pirullisen iso se olikin.
Nosti oikean vuorovesiaallon ja pyrstön heilautus aiheutti taifuunin.
Se oli vanha ja arpinen kuin Jerusalemin kukkulat.
Kapteeni Boomer... Minkä värinen se oli?
Se oli valkoinen. Totta se on. Lumivalkoinen.
Satuin näkemään sen taas kuukausi sitten. -Ette kai tappanut sitä?
En sentään. Se painui matkoihinsa. Tervemenoa!
Missä näitte valkoisen valaan viimeksi? -Hyväntoivonniemen lähellä.
Se oli menossa koilliseen Madagaskaria kohti.
Starbuck!
Kuulitteko? Valkoinen valas nähtiin Hyväntoivonniemellä kuukausi sitten!
Merikorttini on oikeassa!
Se on Bikinisaarilla huhtikuussa uuden kuun aikaan!
Pysäyttäkää pyynti! Veneet ylös, me nostamme purjeet.
Entä nuo hienot valaat? -Nouskaa mastoon!
Minä en purjehdi kanssanne. -Tuokaa veneeni!
Herra Starbuck, irrottakaa tuo ruho. Kutsukaa miehet takaisin laivaan.
Mikä teitä vaivaa?
Kapteeni Ahab, miettikää mitä teette.
Nostakaa isopurje! -Ei, kapteeni.
Herra Starbuck, asetutteko minua vastaan?
Maata hallitsee vain yksi Jumala, ja Pequodia vain yksi kapteeni.
Matkaan! Ankkurit ylös!
Flask! Mitä tuo muka tarkoittaa? -Täytyy palata laivaan.
He ovat tulleet hulluiksi tai minä olen tullut sokeaksi.
Idiootit! Irrotatte minun valaani!
Nouskaa laivaan! Me nostamme purjeet!
Ettekö kuulleet käskyäni? -Kyllä, kapteeni!
Miksette tottele käskyä? -Kyllä. Heti kun olemme tajunneet.
Sää on hieno, kukaan ei ole pudonnut yli laidan ja saalista riittää!
Minä en selitä vaan käsken. -Olemme vain kiihkoissamme.
Olemme tappaneet ja sitä on vaikea lopettaa!
Veremme käy niin kuumana ettemme kuulisi edes viimeistä pasuunaa!
Kuulkaa minua nyt. Palatkaa laivaan.
Herätkää! Vauhtia!
Tämä on paha matka, sen minä sanon teille.
Jos Ahab saa tahtonsa läpi, kukaan meistä ei palaa enää kotiin.
Älkäähän nyt, Starbuck, olette vain synkkämielinen.
Moby Dick saattaa olla iso, mutta ei se niin iso ole.
Minä en pelkää Moby Dickia. Minä pelkään Jumalan vihaa.
Jumalan vihaa?
Tehtävämme on tappaa valaita ja hankkia öljyä maailman lamppuihin.
Jos hoidamme tehtävämme hyvin -
teemme palveluksen ihmiskunnalle ja se miellyttää Kaikkivaltiasta.
Ahab kieltää sen.
Hän keskeytti runsaan pyyntimme tyydyttääkseen kostonhimoaan.
Hän vääristää pyhän asian joksikin synkäksi ja hyödyttömäksi.
Hän on pimeyden esitaistelija.
Ahabin punainen lippu uhmaa taivasta.
Jos niin on, en ihmettele että te uskovaisena olette vähän alakuloinen.
Mutta toisaalta ette voi tehdä asialle paljonkaan.
Kuunnelkaa tätä.
"Kapteenia joka käyttää alustaan muuhun kuin aiottuun tarkoitukseen" -
"voidaan syyttää anastuksesta" -
"ja hänen miehistöllään on oikeus riistää häneltä komento väkivalloin."
Onpa totisesti painavaa tekstiä.
Riistää häneltä komento? Tarkoittaako se "ottaa valta"?
Kyllä vain, herra Flask.
Ette kai ehdota että me tekisimme niin?
Liikutte vaarallisilla vesillä, herra Starbuck. Miettikää vielä.
Ettekö näe, että jos tottelemme Ahabia, mekin pilkkaamme Jumalaa?
Vaarannatteko sen, vai oletteko puolellani ja turvaudutte lakiin?
Suokaa anteeksi, vartiovuoroni alkaa.
Kapteenit eivät voi rikkoa lakia. Minun mielestäni he ovat laki!
Ahab on hyvä kapteeni. Kaikki laivassa, paitsi ehkä te -
ottaisivat mieluummin potkun häneltä kuin aatelisarvon kuningattarelta.
Laatikaa sitten oma testamenttinne.
Minä teen sen nauraen!
Nauru on paras vastaus kaikkiin elämän kummallisuuksiin.
Kun suuntasimme kohti Bikinisaaria, Ahab pysytteli enimmäkseen hytissään.
Mastonhuiput pysyivät tyhjinä taivasta vasten.
Yksikään valashuuto ei houkuttaisi meitä Ahabin ainoasta aikeesta.
Kun tuli huhtikuu ja uuden kuun aika, tulimme vesille -
joilta Ahab toivoi löytävänsä valkoisen valaan.
Tähystäjät, olkaa valmiit!
Tähystäjät asemiinsa!
Tuo kultakolikko kuuluu sille jolla on terävin näkö!
Sen arvo on 16 dollaria. Minä näen ensimmäisenä valkoisen valaan!
Minä sukellan rommissa, jos voitan kolikon!
Mies yli laidan!
Laskekaa vene!
Hänestä ei näy merkkiäkään. -Meri nielaisi hänet.
Outoa.
19.4.1842. Ahabin merikortin mukaan Moby Dick ja uusi kuu nousevat yhdessä.
Mutta uusi kuu on ohi eikä valkoisesta valaasta näy merkkiäkään.
Seitsemän päivää ja yötä vartiossa.
Hän syö kannella ja nukkuu seisten. Miten kauan hän vielä jaksaa?
Mikään ei liiku. Ei mikään.
Sen jälkeen kun tähystäjä putosi mereen, tuuli ja vuorovesi eivät liiku.
Ei mikään.
Aurinko on naulattu taivaalle kuin kultadubloni mastoon.
Sinä poika, vedä kultakolikko mastosta ja heitä se mereen lunnaaksi.
Ehkä se saa mereen taas eloa ja tuo meille tuulta. -Lopeta!
Viileää tuulta. Viileää tuulta...
Mansaarelainen, lopeta!
Queequeg, mitä sinä teet?
Katson huomiseen. Luut kertovat kaiken.
Queequeg, mikä hätänä? Mitä sinä näet?
Hae timpuri. -Mitä sinä hänestä?
Timpuri!
Timpuri! Tänne.
Miten voin auttaa? -Paljollako rakennat arkun?
Arkunko? Kaksi dollaria riittää.
Odotas... -Rakenna arkku. Kaksimetrinen.
Puhtaasta puusta. Kuin hienoin vene. Tilkitse ja tervaa saumat.
Ei vettä sisälle. Kaiverra päällikön sulka kanteen.
Siis kaksimetrinen. -Queequeg, mistä on kyse?
Rahat sinun. Meriarkku sinun. Harppuuni sinun.
Hyvästi.
Mitä? Queequeg, mitä sinä oikein puhut?
Queequeg?
Queequeg! Kuuntele minua!
Sano jotain.
Mitä me teemme? -Voimme tehdä vain yhden asian.
Rakentaa hänelle arkun.
Queequeg...
Sinun täytyy syödä.
Juo edes vettä.
Queequeg, jos jatkat tätä, minä suutun kovasti.
Kiellän sinua kuolemasta!
Queequeg... Tuollainen käytös ei ole kristillistä.
Se on suorastaan pakanallista.
Queequeg, muistatko valamme?
Lupasit seurata minua, syödä samaa ruokaa, ottaa pestin samaan laivaan.
Vaadin että pidät sanasi. -Olen nähnyt tällaista ennenkin.
Jonain päivänä he vain tietävät, että kuolema lähestyy.
He antavat pois omaisuutensa ja hyvästelevät.
Sitten he istuvat odottamaan ja vain kuolevat.
Herra Starbuck, kapteenilla on asiaa.
Kapteeni?
Herra Starbuck, uusi käsky.
Jäämme tähän kunnes laivakello näyttää kahdeksaa.
Silloin laskemme valaanpyyntiveneet.
Kurssi pohjoiseen.
Soudamme näiltä vesiltä. -Kyllä, kapteeni. Kahdeksalta.
Lyön rumpua sinulle että pääset lähtemään, Queequeg.
Nyt voit lähteä, Queequeg. Seuraat vain vuorovettä.
Mene mukaan, se vie sinut, Queequeg.
Lähde tänään.
Hän ei kuuntele.
Queequeg on lähdössä. Tiedättekö minne?
Kokovokoon asti.
Takaisin Kokovokoon, mistä hän on kotoisin.
Queequeg, älä!
Tuolla se puhaltaa! -Kuuntele, älä!
Tuolla se puhaltaa!
Tyyrpuurissa!
Tuolla se puhaltaa!
Se se on.
Se se on!
Onko se todellinen? Näettekö tekin sen?
Me kaikki näemme sen. Mutta se ei välttämättä tee siitä todellista.
Laskekaa veneet. -Aloitammeko pyynnin nyt illalla?
Laskekaa veneet. -Miehet veneisiin!
Se sukelsi.
Vetäkää airot ylös.
Se on lähellä.
Se on hyvin lähellä.
Olkaa valmiina.
Se nousee pintaan!
Linnut lähtevät. Luoja, menetän sen!
Ilman tuulta menetämme sen!
Tuo ei ole mikään valas. Se on iso valkoinen jumala...
Valmiina käännökseen! Takaisin laivalle! Me hinaamme sitä!
Pitkät päivät ja yöt me raadoimme airoissa -
kun valkoinen valas jatkoi vapaasti uintiaan -
ja kasvatti välimatkaa itsensä ja Ahabin koston välillä.
Pilvi! Tyyrpuurissa!
Kurssi pilveä kohti! Valmiina käännökseen!
Pilveä kohti! Tyyrpuuriin!
Soutakaa nopeasti!
Soutakaa meidät sinne! Nopeasti!
Soutakaa! Sillä lailla!
Sinä näit valkoisen valaan ensimmäisenä.
Kultadubloni on sinun. -Ota se!
Odottakaa ja kuunnelkaa.
Mies sai nyt espanjalaisen kultarahansa.
Te saatte omanne, kun Moby Dick on isketty hengiltä.
Sinä päivänä saatte minun osuuteni!
Minun 10 prosenttiani koko tämän matkan tuotosta!
Kultaa valuu Moby Dickin haavoista teidän käsiinne!
Yksi kultadubloni sen jokaisesta veripisarasta!
Mitä sanotte, miehet?
Suu puhtaaksi! -He menivät sanattomiksi. Kuten minäkin.
Eläköön kapteeni Ahab!
Pip, kaada kaikille viinaa! -Laiva tyyrpuurissa, kapteeni.
Se on Rachel New Bedfordista. Kapteeni Gardinerin laiva.
Kapteeni Ahab! Oletteko nähnyt ajelehtivaa valaanpyyntivenettä?
En ole! Oletteko te nähnyt valkoista valasta?
Harppunoimme sen alle 10 meripeninkulmaa täältä!
Ei kuollut... - Ette kai tappaneet sitä?
Emme! Menetimme veneen! Olemme etsineet sitä kolme päivää ja yötä!
Oma poikani oli veneessä! 12-vuotias!
Kapteeni, autatteko minua etsimään? -Kristittyinä emme voi kieltäytyä.
Tiedän että autatte! Teidän täytyy!
Te autatte minua!
Jos kieltäydytte, kotona syljetään Pequodia, kun sen nimi mainitaan.
Kapteeni Ahab, vastatkaa! -Kapteeni Gardiner!
Minä etsin valkoista valasta! Oman poikanne tappajaa!
Minä menetän aikaa! -Aikaa? Minä olen menettänyt kaiken!
Minä en poistu, seuraan teitä kunnes suostutte!
Äkkiä, laskekaa vene! - Minä tulen sinne!
Seis! Minun on lähdettävä.
Hyvästi ja hyvää matkaa!
Jumala teitä auttakooon, kapteeni Gardiner!
Jumala antakoon teille anteeksi, kapteeni Ahab!
Lisätkää puita traaninsulatusuuniin.
Pidämme tulen valmiina -
jotta voimme keittää valkoisen valaan lihasta pyhää öljyä.
Seppä!
Annan sinulle tehtävän.
Ota nämä harppuunat ja keihäät ja sulata ne.
Tao minulle uudet aseet, jotka iskevät syvälle ja pysyvät kiinni.
Mutta älä päästä niitä veteen.
Ne on kastettava oikein.
Mitä sanotte, miehet?
Annatteko meille niin paljon verta, että sillä voi karaista teräksen?
Lisätkää minun vihaani oma vihanne.
Teistä tulee pyöräni rattaat.
Ruuti joka sytyttää soihtuni.
Vannokaa sydämenne...
...sielunne...
...ruumiinne...
...henkenne ja rakkautenne kautta.
Kuten minä vannon!
Kuolema Moby Dickille.
Kuolema.
Ruori ylös! Perätuuleen!
Tartu ruorista!
Kapteeni, vähennänkö purjeita? -Ei, laiva kulkee hyvin.
Isoprassi tuulen puolelle! Suoristakaa raakapuut!
Hilatkaa prassit ylös asti!
Hilatkaa minkä jaksatte!
Ansaitkaa leipänne!
Menetämme kaikki purjeet, jollemme hellitä niitä!
Herra Starbuck, olemme kolme päivää Moby Dickin jäljessä.
Tämä tuuli on taivaan lähettämä! -Tuhotakseen meidät!
Repikää nuo riekaleet pois! Uudet purjeet tilalle!
Kaikki miehet purjeisiin! -Kyllä, kapteeni.
Ylös mastoon!
Laiva uppoaa!
Ylös mastoon!
Ylös!
Tässä tuulessa ei voida lisätä purjeita! -On pakko!
Se ei onnistu!
Mastot! Leikatkaa ne poikki!
Mastot täytyy leikata poikki tai laiva kaatuu!
Leikatkaa mastot!
Starbuck!
Päästäkää se!
Päästäkää, minä sanon!
Minä keihästän teidät!
Elmon tuli!
Jumala meitä armahtakoon!
Kyllä, miehet...
Kuunnelkaa!
Se valaisee meille tien valkoisen valaan luo!
Näin minä sammutan...
...viimeisen pelon!
Nostakaa uusi purje! Me jatkamme!
Liikettä!
Missä on Pequodin miehistö?
En tunne yhtäkään näistä kolmestakymmenestä.
Hän on siepannut heidän sielunsa.
Katsokaa heitä. He ovat hansikkaita. Ahab täyttää heidät ja liikuttaa heitä.
Teidän on myönnettävä, että hän näki taifuunin hämäyksen.
Hän katsoi sitä päin ja sai sen taipumaan.
Ja hän tarttui Elmon tuleen! Vain Ahab pystyy siihen!
Näen miten mielipuoli synnyttää lisää mielipuolia.
Kunpa voisin parantaa heidän hulluutensa.
Suuri Jumala, missä sinä olet? Teenkö sen?
Hiivatkaa!
Riittää!
Leuto ilma, Starbuck. Leudon näköinen taivas.
Tällaisena päivänä minä tapoin ensimmäisen valaani.
40 vuotta... 40 vuotta ja tuhansia valaanpyyntejä sitten.
Miksi tämä takaa-ajon hulluus? Tämä kiehuva veri?
Miksi lamaannuttaa käsivarsi airoissa ja raudan ja keihään varressa?
Tunnen itseni vanhaksi ja kumaraksi.
Kuin olisin Aatami, jota painavat vuosisadat paratiisista asti.
Tulkaa lähemmäs, Starbuck. Antakaa minun katsoa ihmistä silmiin.
Tämä on parempaa kuin tuijottaa merta tai taivasta.
Kapteeni, minä rukoilen teitä viimeisen kerran.
Jätetään nämä vaaralliset vedet ja lähdetään kotiin.
Eikö New Bedfordissakin ole tällaisia leutoja päiviä?
Mikä se on?
Mikä nimetön, selittämätön, ylimaallinen asia -
käskee minua vastaan kaikkea ihmisen rakkautta ja kaipausta?
Työntää minua koko ajan eteenpäin.
Pakottaen minut tekemään mitä sydä- messäni en edes kuvittelisi tekeväni.
Onko Ahab Ahab?
Minäkö, Jumala vai kuka tämän käsivarren nostaa?
Mutta jos aurinkokaan ei voi liikkua ilman Jumalan näkymätöntä voimaa...
...miten sitten minun pieni sydämeni voi lyödä ja aivoni ajatella -
jollei Jumala ohjaa sydämenlyöntejä, ajatuksia ja elämää -
enkä minä?
Taivaan tähden, meitä pyöritetään ympäri, ympäri tässä maailmassa.
Kuin tuota vintturia. Ja kohtalo on vääntökankena.
Ja koko ajan tuo hymyilevä taivas -
ja tämä mittaamaton meri.
Katsokaa sen syvyyteen -
niin näette ikuisesti jatkuvan teurastuksen.
Kuka pani sen olennot ajamaan takaa ja puremaan toisiaan?
Minne murhaajat menevät?
Kuka tuomitsee, kun tuomari itse raahataan oikeuden eteen?
Mutta nyt on leuto ilma.
Ja taivas näyttää leudolta.
Mikä teitä vaivaa, Starbuck?
Miksi vapisette noin?
Koska minulla ei ole rohkeutta tappaa teitä ja pelastaa laivaa tuholta.
En saanut miehistöä nousemaan kapinaan.
Vielä pahempi etten saanut auttaa teitä jumalattomaan loppuunne.
Starbuck, olette sidoksissa minuun.
Sitä ei voi muuttaa.
Me toistimme sitä jo kauan ennen kuin tämä valtameri syntyi.
Tuolla...
Haistatteko mitä tuuli tuo mukanaan, pojat?
Tuoksuu maalta. Saarelta.
Koralliriutta. Vihreää sammalta, simpukankuoria...
Pieniä paloja kaikista meristä missä se on uinut. Valkoisen valaan oma saari.
Elijah...
Mitä sanoit, poika? -Lähtöpäivänämme. Yksi mies...
Hänen nimensä oli Elijah.
Hän sanoi: "Jonain päivänä merellä haistatte maan missä sitä ei ole."
"Ja sinä päivänä Ahab menee hautaansa."
"Mutta hän nousee taas ja viittoo."
"Ja kaikki..."
"Kaikki..."
"...kaikki paitsi yksi seuraavat."
Tuolla se puhaltaa!
Katsokaa!
Tähystäjät, linnut näyttävät paikan. Katsokaa lintuja!
Ruorimies, pidä kurssi!
Kaikki miehet veneisiin!
Onko veto vielä voimassa, Stubb? -On.
Ei, Pip. Jää laivaan. Olet kapteeni poissa ollessani.
Soutakaa!
"Kapteeni Pip."
Näittekö sen? Näittekö sen kyttyrän? Kuin iso, luminen kukkula.
Näettekö miten se liukuu eteenpäin? Mikä majesteetti.
Älkää katsoko. Minä katson puolestanne.
Näittekö keihäät sen selässä?
Minun keihääni. Minun!
Iskin ne siihen vuosia sitten.
Sillä lailla, pojat! Soutakaa!
Soutakaa kaikin voimin!
Soutakaa! Antakaa mennä!
Pitkiä, vahvoja vetoja! Niin että luut natisevat!
Moby Dick, soita torveasi! Pinnistä keuhkojasi!
Soutakaa nyt hitaasti.
Se sukelsi.
Nostakaa airot.
Nouse jo, valkoinen valas.
Näytä meille väärät leukaperäsi.
Näytä meille ryppyinen otsasi.
Nouse.
Linnut!
Linnut! Se nousee!
Nyt! Perään!
Nyt!
Vetäkää!
Antakaa miesten mennä!
Vetäkää! Lähemmäs! Se ei saa päästä pakoon!
Helvetin tulikivet, mikä teitä vaivaa?
Tappakaa se!
Senkin kirottu valas!
Ahab! Ahab!
Helvetin sydämestä minä sinua pistän!
Vihasta minä syljen viimeisen henkäykseni sinuun!
Kirottu valas!
Riittää jo. Takaisin Pequodiin.
Näettekö? Näettekö?
Ahab viittoo. Hän on kuollut, mutta viittoo.
Perään, miehet! Perään!
Tuonko paholaisen perään? -Moby Dick ei ole paholainen vaan valas.
Hirviömäinen valas, mutta silti vain valas.
Olemme valaanpyytäjiä. Me tapamme valaita.
Me tapamme Moby Dickin! Soutakaa!
Kuulitte herra Starbuckia.
Ettekö kuulleetkin? Oletteko valaanpyytäjiä vai ette?
Soutakaa, lampaanpäät! Soutakaa!
Et olisi tullut takaisin, valas. Me leikkaamme virneesi kahtia.
Arkku...
Hukkuneen Queequegin arkusta tuli pelastukseni.
Kokonaisen päivän ja yön se kantoi minua purjeellaan.
Sitten ilmestyi purjelaiva. Se oli Rachel.
Rachel oli etsinyt kauan kadonneita lapsiaan -
ja löysi nyt toisen orvon.
Draama on ohi. Kaikki ovat lähteneet.
Meren laaja käärinliina -
peittää Pequodin, sen miehistön ja Moby Dickin.
Minä ainoana jäin henkiin kertomaan siitä.